Järvet++ja+joet

Suomessa on tuhansia [|järviä]. Suomen suurin järvi on [|Suur-Saimaa], suurimmat selkävedet ovat kuitenkin [|Oulujärvellä.] Osa maamme järvistä on __meteoriittikraatereita,__ kuten [|Lappajärvi] Etelä-Pohjanmaalla. Syitä järvien runsauteen on useita: 1. Tasainen maasto (korkokuva) hidastaa veden virtailua. 2. Ehjä kallioperä pidättää vettä. 3. Tiivis maaperä pidättää vettä, erityisesti savi. 4. Maanjäristyksissä ruhjoutuneet kallioperän alueet, __murroslaaksot,__ jotka mannerjää tyhjensi irtaimista kivistä....syntyi siis altaita. Näiden järvien pituusakseli onkin mannerjään liikkeen suuntainen. 5. Viileä, kostea väli-ilmasto: vettä sataa ja haihtuu hitaasti takaisin taivaalle.

Suomalaiset järvet ovat yleistäen matalia ja vesimäärältään pieniä, joten ne pilaantuvat / saastuvat helposti. Rannat syvenevät hitaasti ja keskisyvyys on vain 7 metriä. Vesi on usein sameaa tai humusaineiden ruskeaksi värjäämää. Ruskea väri tulee metsäojista ja suo-ojista, kun metsiä ja soita ojitetaan.

__Rehevissä eli [|eutrofisissa] järvissä__ on paljon vesikasveja. Syynä on usein __ravinteet__ (etenkin fosfori (P) ja typpi (N), jotka tulevat yleensä maataloudesta ojia pitkin. Maatalous on nykyisin pahin vesistöjen kuormittaja. Myös haja-asutus kuten kesämökit aiheuttavat ravinnekuormitusta. Taajamien (kaupungit) jätevedet saadaan näistä ravinteista puhdistettua kohtuullisen hyvin. Jätevesien mukana järviin päätyy kuitenkin vuosittain paljon lääkeaineita, kuten ehkäisylääkkeitä ja kofeiinia. Näitä saamme sitten ravinnosta esimerkiksi kalaa syödessämme. Ehkäisylääkkeiden jäämät haittaavat lisäksi vesien eliöiden lisääntymistä. __Niukkaravinteisissa eli__ [|oligotrofisissa] järvissä on niukasti kasvillisuutta ja vesi on usein kirkasta.  Suomessa on useita __vesistöalueita.__ Samaan vesistöalueeseen kuuluvilla järvillä on yhteinen laskujoki mereen. Kokemäenjoen vesistöön kuuluvien järvien vesi virtaa Kokemäenjokea pitkin Pohjanlahteen. __Vedenjakajat__ erottavat vesistöt toisistaan. Vedenjakaja voi olla ympäristöään korkeampi kohta kuten harju. Suomen päävedenjakajat ovat[| Suomenselkä] ja [|Maanselkä]. Lammella, järvellä, vesistöllä tai merellä on __valuma-alue__. Valuma-alueelta sadevedet valuvat esimerkiksi lampeen. Lampi siis kerää vetensä omalta valuma-alueelta. Valuma-alueita erottavat toisistaan vedenjakajat. Joet yhdistävät järviä toisiinsa tai järviä mereen. Mitä suurempi on korkeusero joen latvan ja __suiston__ välillä, sitä nopeammin vesi virtaa. Virtauksen kulutus on joessa suurinta ulkokaarteessa. Ulkokaarteesta irronnut aines kerääntyy helposti sisäkaarteisiin särkiksi. Joki työskentelee näin ja alkaa samalla kulutustyön vuoksi mutkitella eli meanderoida. Pääuomasta sivuun jäävät mutkat muodostavat [|makkarajärviä]. Joet ovat olleet tärkeitä kulkuväyliä. Pohjanmaan __joenvarsiasutus__ on tästä esimerkki. Nykyisin monet joet ovat valjastettu sähköntuotantoon. Tämän seurauksena joen alkuperäinen eliölajisto on muuttunut. Vaelluskalat eivät juuri pääse pääse ohittamaan voimalaitosten patoja edes [|kalaportaita] pitkin. Lisäksi säännösteltyjen jokien ja järvien veden korkeusvaihtelut haittaavat varsinkin kokosukeltajien pesintää. Myös talvella jää rikkoutuu, kun veden pinta laskee jään alla. Tämä haittaa talvista virkistyskäyttöä. __Pohjavesi__ on arvokas luonnonvara, joka muodostuu sateesta. Pohjavesi on maaperässä/kallioperän halkeamissa olevaa vettä. Myös pohjavesi virtaa kohti merta. Lähteissä pohjavesi purkautuu maan pinnalle. Usein vesihanasta tulee pohjavettä, mutta ainakin Helsingissä talousvesi tulee tunnelia pitkin Päijänteestä ja Oulun talousvesi on peräisin Oulujoesta.